Den 22 april 1889 klockan 12 skulle ett obefolkat territorium i Amerika-
-kostnadsfritt ges till de första som gjorde anspråk på marken.
De kom norrifrån och söderifrån och från andra sidan havet.
På bara en dag skulle ett helt territorium befolkas.
En ny delstat skulle födas. De kallade den Oklahoma.
Skynda er på nu.
-Du åker inte! -Jag måste följa med min make.
Även om han hoppar från en klippa, måste du följa efter honom?
-Jag älskar honom så. -Älskar?
Hur ska kärleken kunna hjälpa dig i vildmarken?
Du är ingen pionjärkvinna.
Du har aldrig behövt laga mat, tvätta eller hushålla.
-Jag kan lära mig, mamma. -Och din make...
-Yancey Cravat? Det är inget namn. -Nu är det mitt namn.
-Vad ska en advokat göra på en gård? -Om jag får säga något...
-Yancey säger att han klarar det. -Ni gifte er så snabbt.
-Hoppas du hinner ångra det. -Jag kommer aldrig att ångra det.
Det har aldrig förekommit något liknande.
Ett helt territorium befolkat på en eftermiddag.
Städer skjuter upp på en timme. Det står säkert tusentals människor-
-i detta nu och väntar på startskottet i nästa vecka.
Kan ni tänka er det? Försök att tänka er det.
Här ligger Oklahoma-territoriet.
Två miljoner tunnland av den finaste mark som kråkan flugit över.
Allt är uppdelat i kvadrater så där.
Nu...
Här står soldaterna, uppställda på rad.
De ser till att ingen kommer in på territoriet före startskottet.
Här kommer bosättarna.
Tusentals människor, från alla tänkbara platser.
Här har du... De är så ivriga.
De hungrar efter en bit av marken.
De hade gett sitt liv för det. Vad sägs om det?
Charley, ge mig fler bosättare. Ge några till barnen också.
Sabra... Åh, min Sabra.
Här, ta en bosättare.
Mr Yancey, glöm inte den här. Ni kan behöva den en vacker dag.
-Farväl, pappa. -Farväl, kära du.
Jag avundas dig.
Kom ihåg vad jag sa. Lite stramare...
Båda tyglarna. Just det.
Och jag följer efter dig.
-Är du klar? -Ja.
Lycka till, lilla gumman.
Farväl, mamma!
Det börjar bli ensamt här!
Vi stannar till lite längre fram, älskling.
Det var fint. Var har du lärt dig sången?
-I det gamla landet. -Vad betyder texten?
"Om Gud låter mig leva, så lovar jag dig"-
-"att inte ta hand om någon annan än dig."
Så ofta du har kommit mot mig - och jag har velat ha dig.
Så ofta du inte ens sett åt mig - och jag har ändå velat ha dig.
Ja, hon ser bra ut härifrån.
Vad skrattar ni åt?
Kom nu. Vi rider dit.
-Vad vill ni? -Vad vi vill?
Har man sådana här kläder är man ingen fågelskrämma.
Upp med er.
Jag borde skjuta öronen av er som ni skrämde mig fru.
Cim! Känner du inte igen mig? The Kid.
-Jag känner igen dig. -Vi visste inte att hon var din fru.
-Hade det gått för sig annars? -Förlåt.
Vi menade inget illa.
Det är nog ingen skada skedd. Hur är det med dig, grabben?
-Bra. -Vilka är det här?
-Jag är Pat Jennings son. -Det här är...
Ned Barrys son. Senast jag såg honom, var han en tvärhand hög.
-Vi hörde du dog i en revolverstrid. -Jag arbetade på hans fars gård.
-Så roligt. -Rider ni bara omkring?
Jag har också luffat runt och levt på folks gästfrihet i södern.
Har ni ätit frukost?
Vi får gäster till frukost, älskling.
Vänd er om när damen går upp ur vattnet.
Just det. Den som vänder sig om får ett skott mellan ögonen.
Du kan komma upp nu. Annars blir du förkyld.
-Ska de äta frukost med oss? -Det är mina vänner.
-Vi måste vidare, vi är sena. -Vart ska vi?
Jag beklagar att vi besvärade damen.
Hoppas ni inte hyser något agg mot Cim.
När jag var grabb, följde jag Cim överallt.
Spottade han, så spottade jag.
När jag blev stor skulle jag bli som han.
Om jag gjort något som sått split mellan er och honom...
Det räcker.
-Du sårade mina vänner. -Sårade jag dem?
Jag är rädd för det. Kom nu.
I västern vägrar man aldrig en man ett varmt mål mat.
Du lär dig. Så där.
Du är väl inte fortfarande rädd?
Nej, jag är bara stelfrusen.
-Våga inte tala med mig igen! -Inte förrän du ber mig göra det.
-Är allt bra nu? -Nej.
Vad har hänt? Har du blivit av med hästen?
Jag har aldrig haft en.
-Varifrån kommer du? -Missouri.
Har du gått hela vägen från Missouri?
-Tror det, för här är jag. -Vill du åka med oss?
-Hade du haft något emot det? -Nej, men ni kanske.
-Jag har familjen med mig. -Vi gör plats.
-Yancey Cravat. -Tom Wyatt.
-Sabra, det här är Tom Wyatt. -Roligt att träffas, mr Wyatt.
Det där är min familj.
Vad sa du om att göra plats?
Jag sa att vi kunde och det kan vi nog, tror jag...
-Vi får åka med! -Far har ordnat skjuts åt oss.
Det här är min fru. Vill ni hälsa på barnen?
Ta min vagn och hälften av barnen. Resten får åka i den här vagnen.
Hoppa upp på vagnen innan den stackaren ångrar sig.
-Vem ska sitta i vilken vagn? -Det spelar ingen roll.
Håll dem stången.
Visst är det en underbar syn?
-Vi verkar ha klarat det, Sarah. -Ja, det verkar så.
Hallå där! Ni kan inte stanna där!
-Hej, Yancey. -Hur är det, Ned?
Jag har inte sett dig sen du sålde indianhästar till kavalleriet.
Jag har slutat med det. En imponerande syn.
Min stora huvudvärk är alla tjuvstartare.
Jag vågar inte tänka på morgondagen. Se så många de är.
Marken räcker inte till alla. Många människor blir besvikna.
Räcker inte all denna mark?
Här kan man inte ens föda upp getter. Men där borta...
...25 km härifrån... Du har aldrig sett maken till åker- och betesmark.
-Det är marken vi ska tävla om. -Jag tror inte mina ögon!
-Var har du varit, Ike? -Var har du själv varit?
Du ser ut som en plommonplockare. Har du sett Sam Pegler?
-Han är en av de 10 000 där nere. -Vänta tills du träffar Sam.
-Yancey talar alltid om honom. -Kan du ta ett fotografi av oss?
Då så. Vi tar en gruppbild.
Titta på fågeln.
-Min fågel är rätt seg. -Skyll inte på fågeln.
Det är dina hemska löständer som sitter så dåligt.
-Hej, Mike, din gamle skojare. -Det var som tusan! Yancey.
-Har du sett Sam Pegler? -Nej. Se vem som är här, Ike!
-Hur är det, Cim? -Bra.
-Du hade bråttom hit, Grant. -Kom och hälsa på.
-Hur kan du känna alla människor? -Älskling, de...
-Hej, Cimarron! -Var har du hållit hus?
Var är han?
-Vilka är det där? -De är på sätt och vis mina vänner.
Han kunde ju ha skrivit till dig.
En dag ska jag förklara allt.
Knappnålar, synålar, kalikå, hamburgerspets!
Herrn! Har ni något godis till barnen?
Godis? Här, barn. Ta för er!
Jag har rött, grönt, gult och lakrits. Hittar du det?
-Hur länge har ni varit gift? -I två veckor.
Två veckor...?
-Jag bjuder på godiset. -Det här är inte våra barn!
Ingen fara.
Peglers vagn står en bit upp, Tom! Vi ses där.
Indianer har också rätt att vara här. Någon måste hjälpa dem.
-Titta på dem! -Det är hemskt att se.
Se på barnet!
Tillbaka till reservatet! Skicka tillbaka dem dit de kom från.
-Vänta! De får också vara här. -Lägg dig inte i det här, gamling!
Sluta!
Avbryt slagsmålet. Vad gäller det här?
-Indianen har rätt att vara här. -Jag får se på era papper.
Han är registrerad och får också delta i kapplöpningen i morgon.
Ni hörde vad jag sa. Indianen stannar.
Skingra er. Gå härifrån!
Gamle man, om du försöker driva tidningen här uppe-
-som du gjorde i Texas, blir du begraven här.
Jag struntar i vilka vänner du har.
Kom, Millis.
Du är otrolig, Sam. Du kan inte hålla dig från bråk.
Varför skulle jag göra det?
-Sam Pegler. - Min fru Sabra. -Din vad då?!
Roligt att träffas. - Mavis, se vem som hittat en fru.
-Stackars flicka. -Bry dig inte om henne, för...
Det här är Jesse Rickey, en av branschens bästa typografer.
När han är nykter.
-Sist han log blev det jordbävning. -Du klarade dig bra i slagsmålet.
Han riskerade livet för en indian!
Vi hjälper honom att välta tillbaka vagnen.
Något emot att vi hjälper dig?
Ta den sidan, Tom.
Det här är min fru.
Alla på en gång.
-Varför kallas du Cimarron? -Därför att han är galen.
-Det är vad ordet betyder. -På dig låter jag som en vildkatt.
Du har gift dig med en galning. Han vet inte vad han vill göra.
-Visst vet jag det. -Du var revolverman, advokat...
-Nu vill du bli bonde. -Jag vill bli boskapsuppfödare.
-Om två månader har du tröttnat. -Inte den här gången.
Det är första gången som jag vet vad jag vill göra.
Mer än något annat. Vet ni hur länge jag drömt om marken här?
Sen jag föste boskap här uppe och plockade upp en handfull jord...
Jag luktade på den. Den var så bördig.
Som om man kunde kasta ut frön och se majsen resa sig tio fot hög.
Jag vill odla egen mat och föda upp egen boskap.
Din dröm har ett litet problem. Majsen blir inte tio fot hög.
Du måste plöja, så, rensa ogräs och vattna.
Sen kommer torkan och ruinerar dig. Och din fantasiboskap...
Ja, ja! Du är otrolig, min unge vän.
Kom nu, lilla damen. Vi har en hård dag framför oss.
Tro inte att vi menade något.
Vi bara driver med honom.
Men det är bara en sak... Vi har uppfostrat galningen.
-Han är som en son för oss. -Vi har aldrig haft egna barn.
Du kan kanske övertala honom att prova på tidningsbranschen.
-Det är inte för vår skull. -Jo, lite grann.
Man vill inte slita hela livet för att sen låta allt gå upp i rök.
-Man vill ge det vidare till någon. -Vi behöver en som kan ärva det.
Sam... Du ger aldrig upp, va? Jag gillar inte tidningsbranschen.
Det här med att vara förkämpe. Det är pinsamt.
-Jag är ingen förkämpe! -Du är en förkämpe, Sam.
När något impopulärt händer, tar du parti för fel sida.
-Någon måste ju. -Det är precis vad jag menar.
Jag tänker inte kasta bort min tid bakom ett skrivbord.
Titta ut på alla människor.
De bär alla på någon slags dröm.
Vad tjänar det till att vara här om vi inte jagar någon slags dröm?
Men där ute är de: goda, dåliga och efterlysta män.
Och män som ingen vill veta av.
Men alla bär på en dröm om ett nytt liv.
Hur många av dem får inget liv-
-och hittar ingen mark, ingenting?
Gamla Mavis... Jag förstår inte hur du har stått ut med henne i alla år.
-Någon måste ju. -Kom nu, älskling.
Var beredda.
-Du kan ta en av mina hästar. -Jag kan inte rida som de unga.
Oroa dig inte. Jag kom inte ända hit för att luras på min mark.
Jag får min mark på något sätt.
-Tänk om du missar diligensen. -Det oroar jag mig inte för nu.
Ta med det här, bara utifall att.
-Tack för allt. -Lycka till, Tom.
Jag hoppas att du får din mark.
-Stanna hos mamma. -Hur ska vi hitta dig?
-Jag hittar er. -Säg hej då till pappa.
Ser man vår mark härifrån, Yancey?
Det är åt det hållet. Där finns en stor träddunge och en klyfta.
På andra sidan klyftan finns en kulle med fina betesmarker.
-Följ med in till stan. -Är stan redan byggd?
De har delat in ett område i stadstomter.
Resten är uppdelat på gårdar på 160 tunnland vardera.
Och det är gratis?
All denna underbara mark - bara att ta för sig.
Jag tror de är klara. Jag sätter mig på hästen.
Du blir en löjlig syn att se.
Ingen moralpredikan. Hjälp mig få upp riddaren.
Bort med tassarna, båda två.
-Jag behöver inte hjälp upp. -Kom nu, Sir Galahad.
Ta väl hand om vildkatten, Sabra. Han blir inte lätt att tämja.
Hej, Dixie. Var har du hittat dina byxor?
Är du med i kapplöpningen, Dixie?
Jag har sett ut det jag vill ha.
-Vem är hon, Yancey? -Det berättar jag en dag.
Stanna här tills kapplöpningen börjar.
Sätt er i vagnen, barn. Stå inte i vägen för hästarna.
Gå dit bort. Upp med er nu. Jag har bara två händer.
Då börjar jakten. Spännande, va?
-Knäpp din rock, Cecil. -Annars knäpper jag den åt dig.
-Jag har pengar! -Hoppa upp där bak, om du kan.
Jag har betalat. Jag gav honom pengar!
Släpp upp mig!
Gör er klara.
Det är pappa, jag tror det är pappa! Han klarade det inte!
Är pappa skadad?
Jag gör det själv...
Jag måste göra det själv.
Hör ni, soldater. Jag gick över linjen, va?
Jag gick över linjen. Jag har min mark...
Ta honom, Millis.
Hjälp! Yancey!
Nu är det här min mark.
-Vad sägs om det? -Ja, vad sägs om det?
Jorden är så bördig att man bara behöver kasta ut några frön-
-så skjuter tio fot hög majs upp.
-Det var det någon som sa. -Sluta nu, Dixie.
Kom inte hit. Då kan du räkna med att jag skjuter dig.
Det tror jag faktiskt att du gör.
Yancey!
-Fick du marken? -Jag fick inte marken jag ville ha.
Jag tänkte... Vi är ju inga bönder, så vad ska vi med en bondgård till?
Men...
Det är inte värt det. Hur slutar det?
Jag är kvinna, var är mina barn?
Jag är kvinna, var är mitt hus?
Jag är kvinna, var är min man?
Du, min reumatiske, gamle riddare...
Vem ska sätta sig på vår gamle springare och leda oss ut i striden?
Vad tjänar det till utan dig?
Någonting? Jag är ensam.
Jag är redan så ensam.
REGISTRERA ERA INMUTNINGAR HÄR
Nu registrerar vi inmutningarna.
Köa för att registrera inmutningar. Blockera inte dörren.
SANNINGEN SKALL GÖRA ER FRIA SAM PEGLER
Jesse... Kan du stanna och hjälpa mig sköta tidningen?
-Är du säker på att du vill det? -Någon måste ju.
Vi har sett mycket tillsammans, du och jag, och den här gamla...
-Jag önskar du kunde stanna hos oss. -Jag kan lika gärna ge mig av.
Yancey... Du hamnar mitt i smeten.
Det slutar bara med att du också blir dödad.
Hej då.
-Jag får nog komma till rätta. -Det får vi nog alla göra.
Du vet var du hittar mig.
Allt kommer att ordna sig.
Stanna här, älskling. Jag har en sak att se till.
-Vart ska du, Yancey? -Jag kommer tillbaka.
-Snälla, leta inte efter bråk. -Vissa saker måste en man göra.
-Det är annorlunda här ute. -Vad händer om han dödar dig?
Leta inte efter bråk, snälla du. Snälla, du måste hjälpa mig.
Jag är så rädd. Jag vet inte vad jag ska göra.
Är det här vi ska slå oss ner och bilda familj?
Jag avskyr att vara rädd.
Snälla Sabra. Det är mitt fel.
-Jag måste ta bättre hand om dig. -Hjälp mig, säg vad jag ska göra.
Hör du... Snälla älskling.
Jag behöver dig mycket mer än du behöver mig. Du får hjälpa mig.
Jag älskar dig så oerhört mycket.
Vi får ha tålamod med varandra.
Vad ska vi ta oss till?
Vi återvänder hem.
Åh, nej... Vi kom väl för att stanna?
Och vi ska väl stanna?
OKLAHOMA WIGWAM SANNINGEN SKALL GÖRA ER FRIA
-När föds barnet, Sabra? -Om ett par veckor.
Gå dit bort med honom!
Jag skjuter flaskan ur hans hand. Vi slår vad. Jag har fem dollar!
-50 dollar på att du inte gör det. -50?! Vi har aldrig sett så mycket.
Vem som helst kan ta allt eller en del av det.
Bara en sak... Jag ser inget skäl till att döda en vit man.
Hör du, Moses! Du, ja.
-Eller heter du Izzy? -Mitt namn är Sol...
Stå stilla!
Lyft på armarna.
Du gör som jag säger.
Lyft på armarna, annars styckar jag dig.
Oroa dig inte för någonting, Moses.
Flytta på er! Jag måste se vad jag skjuter på.
Jag är hemskt ledsen, damen.
Era odågor! Ni borde skämmas som leker med skjutvapen.
Ta hand om henne, Sol.
Det var värt det dubbla att se hans min när flaskorna krossades!
Gissa om han var rädd! Jag har aldrig sett något så roligt.
-Var det du som sköt? -Har du inga vänner bland de vita?
Jag frågar inte en gång till.
Var det du eller var det inte du?
Det var det inte. Men låt inte det hindra dig.
Jag gjorde det, Cim. Det var jag.
Ska du skriva det i din tidning?
Vi ska ge dig något att skriva om. - Inte sant, grabbar?
-Jag är ingen barnrumpa längre! -Ingen suput heller.
-Tror du att du är tuff nu? -Behandla mig inte som ett barn.
Jag ordnar ett rum och ger dig jobb på min tidning.
-Vem tror du att du är? -Din vän!
Hade far din varit stolt över dig för att du super bort ditt liv?
-Jag är inte den du tror jag är. -Jag lovade att ta hand om dig.
Om jag skickar dig till skolan, hade det blivit något av dig då?
Bestäm dig, min gosse. Ta livet av dig, som far din gjorde.
Ingen bryr sig. Och ingen hindrar dig.
Lägger du manken till kan det bli något av dig.
Jag tror kanske på dig.
Gör inte det. Tro inte på mig, är du snäll.
Fundera bara på saken.
Hör du, Wes!
Nu sticker vi! - Vi ses, Cim.
Vad ville indiankvinnan?
Jag måste göra en sak. Det tar inte lång tid.
-Maten är klar. -Håller du den varm åt mig?
Jag är tillbaka innan du vet ordet av.
Stanna hos henne tills jag kommer, Jesse.
Skynda er. Få upp honom.
Tillbaka. Backa undan!
Mr Jesse?
Be Sol att hämta mrs Wyatt. Yancey har inte kommit hem än.
-Är allt bra med dig? -Ja. Oroa dig inte för mig.
Låt honom hänga kvar. Han stal en av mina hästar.
Nu ska de andra indianerna se honom.
-Du hörde vad jag sa. -Jag hörde dig.
Jag varnade indianen, Yancey. Jag trodde inte de skulle gå så långt.
-Varför har inte Yancey kommit? -Han kan ta vara på sig.
-Jag är rädd för allt. -Det är inte konstigt. Drick detta.
Drick nu. Det är fin whisky. Det skadar dig inte.
Det blir inte så hemskt som alla säger att få barn.
-Den gjorde ont, va? -Bara lite.
Det ska göra lite ont nu. Drick nu. Det gör dig gott.
Nu kan du bara luta dig tillbaka och njuta.
Vad skrattar de åt? Vad finns det att skratta åt i en stund som denna?
-Varför dricker du inte? -Inte när jag ska ha barn.
Varför är du så nervös? Du har ju redan tio barn.
Jag är inte nervös, bara törstig.
Cimarron... Vad är det för slags namn?
-Yancey insisterade på det. -Tänk om "han" blir en flicka?
Flicka? Då skickar Yancey tillbaka henne.
-Det hade han säkert gjort. -Jag kan inte få en flicka.
Det sa jag också och jag fick åtta flickor.
Ni är fäder, mina herrar.
-Yancey! Vad... -Ingen fara, älskling.
Åh, min älskling...
-Hej, Tom! -Hur är det, Yancey?
-En imponerande mackapär. -Ser den ut som den ska se ut?
Här är bilden i tidningen.
SENASTE OLJEBORR-UTRUSTNINGEN
-Du har verkligen gjort det. -700 fot och ingen olja.
Jag tror inte på dina råd.
Jag kunde ha sålt gården till östkustborna.
Östkustborna hade inte bara gett bort pengarna.
Det finns inget på marken här. Då måste det finnas något under.
-Hur långt under? -Hittar du vatten är det ju bra.
-Först hittar jag Kina. -Se det så här...
Om du inte borrade efter olja, vad hade du då gjort?
-Ingenting. -Just det.
-Vi ses, Tom. -Det är mat!
-Tyst, kvinna. -Maten står på bordet!
Kom in nu!
-Tyst, kvinna. -Kom in, Tom.
Han är helt från vettet och håller bara på med den där.
Potatisen ruttnar i jorden. Alla skrattar åt honom.
Kom in nu! Jag kastar maten till grisarna.
Du vet vad du kan göra med den...
Han har lyckats hålla sig sysselsatt de senaste åren.
Man kunde tro att de jagade en galen hund.
Du tar alltid parti för fel sida.
Alla tidningar har en ledare.
"Den farligaste mannen sedan Billy the Kid."
"Ska Oklahoma bli en delstat, måste mördarna stoppas."
-Bara du kan... -Du förstår inte, Sabra.
Åtta människor har dött och hur många banker har de rånat?
Pojkens far var en av territoriets största boskapsuppfödare.
Sen bestämde regeringen att de skulle dela upp betesmarken.
Boskapsägarna fick tre dygn på sig att få ut sina boskapshjordar.
Köparna utnyttjade situationen.
På en dag förlorade han allt som han byggt upp under hela livet.
Vet du vad som hände med honom, Sabra?
Efter fyra månader blev han skjuten som boskapstjuv.
Anta att du var en åtta-nio år, Sabra, som pojken var...
-Hur hade det påverkat dig? -Det visste jag inte.
Det hemska är att jag kunde hjälpt pojken och gjort något för honom.
Men jag brydde mig inte...
Jag tog mig inte tid.
Vi kunde ha haft pengarna. Men du lyssnar inte på någon, va?
Så fort jag nämner staden Osage byter du samtalsämne.
Det har väl inget med Yancey Cravat att göra?
Jag är trött på att se dig och på att känna doften av dig!
Rid vart du vill. Försvinn ur min åsyn.
Gärna för mig.
Följer du med, Hoss?
Jag följer med honom.
Inte mig emot.
Wes! Kör till då...
Vill du ta tåget? Då tar vi tåget.
Nu struntar jag i vad vi gör.
Kom, Hoss.
Hej, Dixie! Hur är det?
Det var en fin vagn, Dixie.
Jag söker en advokat. Är du fortfarande advokat?
Jag är nog inte mycket till advokat längre.
Jag behöver inte mycket till advokat.
Då är jag den du behöver.
Vill du sätta dig?
Vad kan jag hjälpa dig med?
-Vi kommer för sent, Yancey. -Jag har lite att göra. Gå före.
-Nej, jag väntar på dig. -Älskling...
Cimarron, lek med Ruby på gården. Men gå inte ut på gatan.
Älskling...
Kan vi få vara ifred?
Det är kutym.
Jag ska inte lyssna. Prata ni.
Vill du lyssna, mr Jesse?
-Ska vi gå ut? -Jag vill ha några kontrakt.
Jag säljer gården. Upprättar du dem åt mig?
Annars går jag till någon annan.
Jag kan ordna det åt dig.
Här är alla detaljer: köparen och köpesumman.
När du är klar, kom ut med papperna till gården.
Hur understår hon sig?!
Hon vill att han upprättar kontraktet på...
-Nu måste du berätta om henne. -Det finns inget att...
De har Cherokee Kid vid stationen!
Kom tillbaka, Hoss!
Cim! Kom tillbaka!
Jag sa att vi inte skulle rida till Osage, Wes!
Jag hade fel.
Vi måste härifrån. Snart har de omringat oss.
-Skolan! -Där inne skjuter de oss inte.
In i hörnet, barn!
Skjut inte! Är ni galna? Det finns barn i skolan.
Ner! Ner på golvet!
-Min son är där inne. Hämta honom. -Det finns andra barn där också.
-Jag vill tala med dig, Kid. -Lägg dig inte i det här, Cim!
Kom inte närmare!
Vill du få ut barnen, släpp geväret!
Släpp det!
Hämta våra hästar.
Hämta deras hästar, Sol.
Kom fram med dem till dörren!
Det är bra där.
-Nu kan vi komma härifrån. -Vad gör du, Wes?
Låt flickan vara!
-Jag kommer ut med det här barnet! -Du går inte ut med något barn!
Snabbt, ut härifrån!
Jag sa väl åt dig att inte tro på mig?
Gjorde jag inte det?
Här är mrs Cravat. Hon kan berätta var Yancey är.
Som jag sa, ni kan läsa om det i nästa nummer av The Wigwam.
Stanna här. Jag ska bara byta om.
Där är du ju...
Alla letar efter dig. Journalister från hela landet.
De vill fotografera dig när du tar emot checkarna.
Jag fick dem.
Här, älskling... Din belöning.
-Jag tar inte betalt för att döda. -Varför gick du in i skolan, då?
Jag kände mig ansvarig.
Ditt ansvar gentemot oss, då? Du riskerar livet för alla andra.
Sen river du sönder en check som kunde ha gett Cim lite trygghet.
-Inte genom att döda en mans son! -Jag beklagar det inträffade.
Nu är det gjort och vi kan lika gärna tänka praktiskt.
Riv sönder våra räkningar också! Jag bryr mig inte.
Jag får slita varje dag för att få det att gå ihop!
Du hade inte haft något emot att jag tog emot pengarna, va?
Hur ska jag förstå en man som du? Vet du inte att vi har ett barn nu?
Han behöver pengar till utbildning och fördelar i livet.
Vad spelar det dig för roll? Det var hans pengar du rev sönder!
Vad har du i dig som...?
Din hunger efter att stå mitt i all spänning?
-Du vet inte vad ansvar betyder, va? -Vad är det du vill, Sabra?
Har det slagit dig att du kan ha fel?
-Jag vet inte vad du vill. -Jag vill vara som alla andra.
Du och jag kanske... Vi kanske ser annorlunda på saker och ting.
Ja, det gör vi nog.
Det är en sak till...
Du har kanske...
Du har kanske valt fel man.
Och för dig...
Är jag fel kvinna?
Jag kan inte tillfredsställa dig.
Jag kan inte tillfredsställa dig, Sabra.
Jag hoppas att du en dag, när du är en gammal man-
-berättar för dina barnbarn om dagen då den här staden blev civiliserad.
Förstår du vad jag menar? Sakerna som händer nu...
De får inte hända.
Det är en sak till, och det är ännu viktigare...
Lyssna på din mamma.
För hon är den enda vettiga människan här.
Tvivla aldrig på det, vad någon...
...vad någon än säger till dig.
Vi låtsas att vi inte ser henne. Titta på vår fina häst.
Vår häst. Ja, vår häst.
Jag tänkte: "Om jag bara kan få den marken."
"Då är jag säker på att lösa alla mina problem."
Men även om jag hade fått marken hade det inte löst mina problem.
Det beror nog på vilka problem man har.
Du fick marken. Det löste väl inte dina problem?
Men det löste en sak...
Det hindrade dig från att få den.
Dixie, hör nu här...
Har jag någonsin sagt åt dig att vi skulle gifta oss och bo här?
-Nej. -Det har jag aldrig sagt.
Du har heller aldrig sagt att du inte skulle göra det.
Jag har tänkt mycket på dig.
-Jag älskar dig. -Nej...
Du kom hit för att lämna papperna. Tack ska du ha.
Lägg räkningen på bordet.
Det är rätt skönt med en svag bris.
Mår du bättre nu?
Jag har aldrig kunnat motstå en kulle att skrika från.
Närhelst du vill låna min kulle att skrika från, är det bara att skrika.
-Gör du det ofta? -Skriker?
-Eller behöver du det inte? -Jag? Jag har skrikit vad jag ska.
Har du några idéer?
Jo då, visst...
Jag har många idéer, men man kan inte bära två hattar.
Nej, inte på samma gång.
-Vad tänker du göra nu, Dixie? -Inte vet jag...
Återvända till det jag flydde från.
Men om jag hade en man...
Sluta nu. Du har aldrig ansträngt dig för att få en man.
Du behöver bara klippa med ögon- fransarna för att orsaka upplopp.
En man kan alltid...
...köpa ny hatt, om den han har inte passar honom.
Om han vill.
Vem tror du att du lurar? Dig själv? Mig lurar du inte.
Jag känner igen alla tecken.
Du lämnade mig och lämnar henne. Det är bara en tidsfråga.
Du har driften att dra vidare, som du alltid gör.
Jag ser det i ansiktet på dig. Ingen familj kan hålla kvar dig.
Du vet det, va? Säg rakt ut att jag har fel.
Du känner mig kanske inte så bra som du tror.
Nu börjar lektionen, barn. In med er. Skolan börjar nu.
Sista ringningen, barn. Gå in nu.
-Jag vill gå i skolan, pappa. -Du är snart gammal nog.
-Då gråter du om att stanna hemma. -Han kommer inte att gråta.
Det är nog bäst. - Du ser ut som en liten dam.
Skynda dig. Du får inte komma försent första skoldagen.
Hoppas hon klarar det bättre än jag.
Jag sparkades ut första dagen efter att ha slagit läraren i huvudet.
-Det tror jag inte på. -Titta, pappa.
De vill inte ha mig.
Skolnämnden har prövat er begäran å indianflickans vägnar-
-och efter ett enhälligt beslut har er begäran avslagits.
Förväntar du dig att jag ska hålla tyst om det här?
Du kommer att få många fiender.
Om du älskar indianer, försök att leva på dem.
Börjar du trycka det här struntet, drar vi tillbaka våra annonser.
Visst, visst...
Vi håller våra barns blod rent och deras huvuden tomma.
Yancey!
Det kom precis ett telegram från telegrambyrån.
Vad sägs om det? Sabra, vad sägs om det?
"Presidenten har tillkännagivit öppnandet av Cherokee Strip."
Sex miljoner tunnland. Bredvid det är vår kapplöpning rena utflykten.
-Vad pratar du om? -Säg inte nej än, älskling.
Nej, jag vill inte höra mer. Jag är inte intresserad.
-Vi kan diskutera det. -Jag är inte intresserad.
Snälla du, vi kan väl åka dit?
Och lämna allt, precis när vi funnit oss tillrätta?
För att börja på nytt i leran?
Nu har vi ett barn.
-Då tar vi semester. -Vad då för semester?
Det här är det viktigaste som har hänt i världshistorien.
-Vill du inte ens se på det? -Vem ska sköta tidningen?
Vi tar med oss Cim. Och Jesse kan sköta tidningen.
Jag vill inte ens diskutera det! Inte den blicken. Vi åker inte dit.
Vi åker inte dit! Och det är sista ordet.
Ja, det är nog sista ordet...
Kom, Yancey. Vi väntar på dig.
Vill du verkligen inte följa med?
Var snäll mot mamma, min gosse.
Så tar jag med något fint till dig.
Upp med hakan. Innan du vet ordet av, är jag tillbaka.
Jag vill följa med pappa!
Köper man skor åt en, måste man köpa skor åt alla.
Jag ska betala. När jag hittar oljekällan, betalar jag det dubbla.
Tack, Sol. Hej då, Sol.
-Hej då, Sabra. -Hej då, Tom.
Och nu du...
Jag vet inte. Du var på banken och de ville inte ge dig pengarna.
Nu kommer du till mig för att få dem.
Vad kan du lämna som säkerhet?
Hade jag något hade jag inte vänt mig till dig.
Vänskap är vänskap och affärer är affärer.
Har du ingen säkerhet...
Är det där en uppvridningsbar klocka? Jag tar klockan.
Den är billig och kan köpas var som helst.
Vad talar du om? Jag har alltid velat ha en sådan klocka.
Du får lånet, jag har min säkerhet. Vi är överens.
Stäng dörren. Jag lägger den på bordet.
-Det är till dig, Cim. -Till mig?
Titta, det står mitt namn!
-Det är en present från Alaska. -Det finns ett brev också!
Pappa kommer hem. Jag slår vad om vad som helst.
-Är det ett björnskinn? -Ja, ett underbart björnskinn.
-Vad ska jag göra med det? -Var inte oförskämd.
Det är tanken som räknas. Det måste finnas ett brev också.
Jag ser inget brev.
Då ligger det här.
Titta på tänderna.
Titta på klorna.
Han var åtta fot lång och kunde äta upp en människa.
SKOLA
Hälsa er make från mig. Väntar ni honom tillbaka snart?
Svårt att säga. Han är på affärsresa.
Stora affärer kan vara komplicerade.
Affärerna måste vara stora för att hålla en man hemifrån i fem år.
-God kväll. -Sol...
-Jag trodde du var en buse. -Det är jag.
-Ska jag följa dig hem? -Gärna det.
Vad gör det dig? Låt dem prata.
Lite mer skvaller kan inte skada.
Jag önskar bara det var sant.
Varför gifter du dig inte, Sol?
-Är det ett frieri? -Om jag haft något vett i kroppen.
Vett, ja... Loppet är redan kört för mig.
Vet du vad vatten är för eld? Det är vad vett är för kärlek.
Vissa förälskade människor är inte galna.
Det finns kärlek och så finns det kärlek.
Mig kan en kvinna älska, men Yancey, om du ursäktar det...
Honom kan man verkligen älska!
Hör du, Sol!
Sol...
Tack för hatten. Jag älskar den. - Visst är den tjusig?
Vi ses sen, va?
Fruntimmer, du vet... Det går att tvätta bort.
Hur kan en kvinna gå så där?
Det lönar sig att annonsera, som du säger.
Får jag be dig om en tjänst, Sol?
-Jag gör allt för dig. -Kan du fråga din väninna?
-Nej. -Du vet inte vad jag ska fråga.
-Om hon vet var Yancey är. -Har du frågat?
-Be inte om bråk. -Hon vet alltså?
-Då går jag och frågar henne själv. -Sabra...
-Du kan inte, Sabra! -Ska vi slå vad?
Kom in här. Det är tystare.
Sätt dig. Vi kan prata här inne.
Jag hade en ursäkt för att komma, men du hade nog inte trott mig.
Det är bra. Du verkar veta hur jag fungerar.
Jag är inte flickan med hjärta av guld, som man läser om.
Då hade jag för länge sen sålt det för dubbla värdet.
-Du vet nog varför jag kom hit. -Jag vet ingenting.
Du får säga det rakt ut.
Jag har skäl att tro att du vet var min make finns.
-Så jag vill att du berättar det. -Var han finns?
-Du gör det inte lättare för mig. -Varför skulle jag göra det?
Jag har inget hört från min make.
Ingenting på två år. Jag vet inte om han lever eller är död.
-Han är inte död. -Har han skrivit till dig?
Nu är det inte bara var han finns, utan också om han skrivit till mig?
Det är inte konstigt att jag är nyfiken.
Ni "respektabla" kvinnor förbryllar mig.
Gör du aldrig något utan att oroa dig för vad människor ska tro?
Jag visste inte att jag skulle få en moralpredikan också. Är den gratis?
-Inget är gratis hos mig. -Då måste jag fråga vad det kostar.
Det är kanske inte värt det.
Din make är på Kuba. Han har gått med i Rough Riders.
Tack. Jag vill veta mycket mer, men tvivlar på att det angår mig.
-Tror du verkligen det? -Nej!
Men jag ger dig inte glädjen att få fråga.
Jag har alltid undrat varför Yancey gifte sig med en kvinna som du.
-Nu börjar jag förstå det. -Vet du varför han lämnade mig?
Vet inte du?
Jag tror det.
Lika bra att jag berättar. Han har inte skrivit, men hans kompis Mac.
Förvånar det dig att jag berättar det?
-Mycket. -Det förvånar faktiskt mig också.
Jag hade nog inte sagt det om sitationen varit den omvända.
Jag hade stulit honom från dig om jag trodde att jag kunde.
-Jag är glad att du säger så. -Du har honom i ett järngrepp.
Jag är inte så säker på det.
Enligt ett talesätt består kvinnan av tre delar:
En del moder, en del följeslagare...
...och en del... Ja, du vet...det där...
Den tredje delen oroar mig, och inte för att jag inte vill.
Jag ska säga en sak, för vad det nu är värt.
Oroa dig inte för det.
Och jag är ingen amatör när det gäller att se vem som har vad.
-Menar du verkligen det? -Ja.
Det är nog den finaste komplimang som jag någonsin har fått.
-Tack. Adjö. -Adjö.
Adjö. Tack så hemskt mycket.
Mrs Cravat...!
God kväll, mrs Lancey. - God kväll, mrs Kuy.
Jag säger då det!
Leta rätt på din pappa, Cim.
Kom, Ruby. Vi letar efter pappa. Pappa! Pappa!
-"Välkommen hem, pappa"! -Var inte så envis, Sabra.
-Du borde möta honom vid tåget. -Jag struntar i vad folk säger!
Yancey kan inte försvinna i fem år och finna mig väntande på stationen!
Vem tror han att han är? Hur vågar han komma tillbaka?
Vad han än gjort i kriget, ska han inte promenera in i mitt liv igen.
Jag måste vara galen för att förlåta en egoistisk, oansvarig...
Du stannar här och rör dig inte.
Du ska få se vad jag säger till honom. Jag vill ha publik!
-Yancey är inte här. -Han är inte med.
-Det måste han vara. -Pappa är inte med på tåget!
-Var är han? -Han var inte med på tåget.
Han kom inte hem.
-Är du säker? -Det är just likt honom.
Välkomstkommittén sökte igenom hela tåget. Han syntes inte till.
Jag visste att du skulle komma hem.
Jag vet att jag inte har varit mycket till pappa för dig.
Jag skulle vilja gottgöra det på något sätt, om jag får för dig.
Jag vill gottgöra er båda.
Tror du att du kan ge din gamle far en chans till?
Tror du att du kan klämma fram ett litet leende åt mig?
Jag förtjänar det inte, men du kanske kan ge mig-
-ett förskott på ett leende som du tänkt ge mig nästa vecka.
Vad säger du, min gosse?
Släpp in mig! Det är Tom Wyatt!
Det är Tom Wyatt! Olja! Se på det! Lukta på det! Smaka på det!
Olja! Jag har hittat olja!
Vi är rika.
-Där rök alla våra sparpengar. -Vad är det som är så roligt?
Ingen fara, mamma. Jag börjar på college nästa år i stället.
Det är inte roligt!
Tycker senatorn om statyerna? De kostade 100 000 att rengöra.
-Slå dig ner, Sabra. -Tack, Tom.
Här är en som jag köpte i Milano, senatorn.
Kalla honom senator? Den gamle pratkvarnen.
-Han kan inte senatera min tant. -Något tilltugg, frun?
Var har ni hittat dem? Hos en liten dvärg?
Som fattig åt jag smörgåsar som var så här tjocka.
Titta, de gör sex smörgåsar av en ynka brödbit.
-Hej, Yancey. -Tom!
Hej, allihopa. Kom hit, Tom. Vill du höra något roligt?
Vet du varför indianreservatet ligger ända där ute?
Marken var så värdelös att ingen visste vad man skulle göra med den.
De tvåtusen indianerna är nu världens rikaste stam.
De har hittat olja på reservatet! Vad sägs om det?!
-Visst är det gudomlig försyn? -Verkligen.
Jag har köpt all mark och äger varje oljedroppe där ute.
Vi skålar för mitt nya oljefält! Jag häller upp champagne åt dig.
Nej tack.
Kom, Sabra.
Är du nöjd? Varje gång jag lyckas få oss socialt accepterade i stan-
-förstör du det. Du lovade att uppföra dig som en gentleman.
Lovade du inte det? Vad gjorde Tom som var så hemskt?
Han betalade indianerna för rätten till oljan. Det är affärer.
-Så har jag aldrig tänkt på det. -Det kan jag tänka mig.
"Wyatt lurar indianer"? Du kan inte trycka det här!
-Jag sa åt honom att stryka det. -Det är därför vi ger ut en tidning.
-Pappa har rätt. -Vem frågade dig? Det här är förtal!
-Vi blir ruinerade! -Känner du indianerna där uppe?
De får inte fem cent av pengarna från oljan.
-Tom Wyatt - jag ska säga er... -Du kan inte bevisa det.
Jag vet...
Jag vet att jag inte kan bevisa det. Men det vet inte de.
Har man med skurkar att göra och man vet att man har rätt-
-ska man bara ställa till med stort rabalder.
Vet du vad skurkarna gör då? De springer som kaniner.
Vi ska få bort Tom Wyatt därifrån-
-och göra indianerna till miljonärer.
Vrid på hjulet, Jesse.
Jag måste rädda mitt eget skinn, Tom.
Vänta, Rollins. Hur fick de veta det i Washington? Från en liten blaska?
Det har kablats ut till alla tidningar.
Jag har inte sagt sista ordet. Jag ska nog visa dem!
Akta, Yancey! Galna indianer.
Tror de att de äger gatan?
-De borde stanna och hjälpa dig. -Vi ger henne bara en liten knuff.
Hjälper ni mig, grabbar?
Jag måste gå till kvinnoklubbens möte.
-Yancey! -Vad är det?
-Gratulerar. -Till vad då?
Ett telegram kom till redaktionen.
I Washington vill de utse dig till...territoriets guvernör.
-Vad sägs om det? -Politikerna vet inte vad de gör.
Det är sant. Men säg inget till Sabra, Jesse.
-Varför inte? -Jag vill kanske inte bli guvernör.
-Jag gillar inte politiker. -Jag gav dig bara telegrammet.
Vill du inte säga det till henne, är det ditt problem, inte mitt.
Vad sägs om det?
Vad gör ni här ute? Sitter ni bara här ute?
23 kvinnor kommer när som helst och ni bara sitter här ute.
Du skulle ju hjälpa Jesse. Vad gör du här?
Har du gjort salladen? Har du inte gjort salladen?!
Vad har du på dig? Kvinnoklubben ska komma hit.
-Det är stor indianfestival i dag. -Det ska komma 23 kvinnor hit!
Har ni gjort ananas- och marshmallowfyllningen?
Ni kan inte lämna mig så här!
Nu ska de ut härifrån.
Jag har stått ut med deras oförskämdheter och släktingar.
-Men att en dag som den här... -Du sa att hon kunde åka dit.
-Jag lovade att köra dem. -Du ska inte dit.
Kan du inte hålla dig från flickan, måste hon flytta.
Jag ska prata med din far om det.
-God dag. Jag är Theresa Grayfox. -Jag är Sally Crowfoot.
-Men hon sa... -Hon sa åt oss vad vi skulle göra.
Hänger ni in min kappa?
-Vi verkar ha kommit för tidigt. -Nej, alla andra är bara lite sena.
Cim!
Yancey? Klockan är snart tre.
Va...?
-Väckte du mig för att säga det? -Cim har inte kommit hem.
-Låt pojken vara ifred. -Klockan är snart tre.
-Han är inget barn. -Han är alltid ute med indianerna.
Jag är orolig för honom. Han har inga som helst ambitioner.
-Han och Ruby kilar snart stadigt. -Det är ju bra.
-Det visar att han har god smak. -Fattar du inte att jag oroar mig?
Vi har en son. Det är allt vi har.
Jag ser honom glida ifrån oss. Och det är vårt fel.
Vi måste göra något åt honom innan det är för sent. Snälla du.
Ja, ja. Du är verkligen orolig för honom, va?
Du lovade att gottgöra honom allt du aldrig gjorde. Gör det nu.
Vi måste få bort honom från stan, till en annan miljö.
Vi blir aldrig rika som alla andra...
Vad är det där?
Kära nån...
Det kan vara svaret på allt. Att han blir guvernörsson.
De vill att jag åker dit och pratar om det.
Är det inte säkert att du får det?
Har ni kvinnor inget att oroa er för, så oroar ni er för det.
-Jag är så nervös. -Varför är du nervös?
Jag har glömt hur man uppför sig bland civiliserade människor.
Titta, Yancey! Vi är bjudna på fest i kväll.
-Så roligt. -Det är festen med stort F.
Kongressens nyårsfest. Visst är det underbart?
-Någon annat, sir? -Nej. Tack, sir.
-Gott nytt år. -Detsamma.
-Visst är det underbart? -Jo då.
Sabra, min Sabra... Gott nytt år, älskling.
-Vilka är Lou-bröderna? -Det är nog bara en man.
Han sitter i utskottet som förordar mig. Jag vet inte...
-Varför vill han träffa dig nu? -Ingen aning.
-Tror du något är fel? -Nej.
Jag kan springa upp och fråga vad det gäller.
Jag gör det när du sätter på din festklänning.
-Hur passar det dig? -Du passar mig fint.
Vet du om en sak, Sabra? Jag tänkte...
Allt du tvingats stå ut med som gift med mig i alla år.
Jag vet inte hur du klarat av det.
-Ska jag förneka allt? -Jag ska säga dig en sak...
I kväll, eftersom det är nyårsafton, ska jag avge ett särskilt löfte.
Vet du vad det är? Att jag ska försöka gottgöra dig.
Jag ska försöka.
-Jag måste raka mig, älskling. -Lovar du? Lovar du verkligen?
Jag vet vad du tänker säga. Jag lovar att i kväll...
...försöka uppföra mig som en gentleman.
Du är så stilig. Men du kan inte gå med cigarr.
Bli inte borta för länge.
-Vänta, vänta, vänta! -Vad då, vad då, vad då?
-Jag ser inte. Vänd dig om. -Det behövs inte.
Jag är så lycklig...
Mr Cravat, jag är Lou Brothers. Stig in.
Och gott nytt år. Det är en stor ära att få träffa er.
Det här är mr Walters. Mr Self.
Mr Greer...och mr Hodges.
Inte ofta man träffar en stor tidningsman eller en stor amerikan.
Här har vi båda i en och samma person.
Och tillika stor krigshjälte.
Det börjar bli trångt här inne. - Hej, Yancey. Hur var resan?
Jag väntade inte att få träffa dig.
I Washington ska man alltid vänta sig det oväntade.
-Jag ser det... -Är allt bra? Är rummet bra?
Ja, allt är bra.
Slå dig ner, känn dig som hemma.
Det ser ut som om vi ska spela poker hela natten. Vad är insatsen?
Jag ville att du skulle träffa dem som du sen stöter på som guvernör.
"Det som är bra för olja är också bra för Oklahoma."
"Det som är bra för Oklahoma är också bra för landet och världen."
Han kan inte säga "skicka sockret" utan att det tåras i ögonen på en.
Vill ni göra något speciellt i Washington, mr Cravat?
Mitt kansli kan ordna allt.
-Låt mig fylla på guvernörens glas. -Jag är inte guvernör än, Tom.
Du behöver bara skriva på. - Inte sant, hör ni?
Om du säger det, Tom.
Saken är den, Yancey... Nu talar du med utskottet.
Den vi förordar får automatiskt ämbetet.
Är det äkta diamanter? Det var som tusan.
När jag ser hur du blommat upp...
...och allt det här. Jag är mäkta imponerad.
Jag har inte glömt gamla vänner. Som jag vet att de inte glömmer mig.
-Vad menar du med det? -Du går alltid rakt på sak.
Vi provar och ser vad som händer.
Se det så här, Yancey...
Ingen ber någon om att göra något ohederligt.
Men med lite samarbete...
Utan samarbete blir jag inte guvernör? Är det så?
I det stora hela är det nog så.
Jag förstår...
Ni serverar fin sprit här.
Vi får se, Tom. Vi får se.
-Gott nytt år, mina herrar. -Gott nytt år, Yancey.
Jag kan helt enkelt inte smälta det!
Min make ska bli guvernör och jag dansar!
Vi dansar igen, snälla du!
Jag vill snurra runt, runt, runt, runt...
Jag är yr, Yancey.
Jag var rädd att åter bli besviken. Jag kunde inte tänka på det-
-för varje gång jag räknat med något, har jag blivit besviken.
Men den här gången tänkte jag inte på det.
Du ska veta att jag är tacksam för att du gör det för Cim och mig.
Jag måste berätta en sak, Sabra.
Jag kan inte göra det. Förlåt mig.
Jag vet att jag sviker mitt löfte, men jag kan inte göra det.
Jag ville bli guvernör för din och och Cims skull mer än något annat.
Men jag kan inte.
Slutar det med det?
Förlåt att jag måste göra dig besviken ännu en gång, älskling.
Men jag kan inte göra det. Nej.
Då slutar det med det!
-Sabra ... -Vad vill du att jag ska säga?
Hur ska jag åka hem och säga till alla att du inte fick ämbetet?
Andra blir rika. Vi har inte ens råd att hjälpa vår son.
Skulle allt ordna sig om vi ger honom ett fett bankkonto?
Vi kan inte leva livet åt honom och han kan inte leva våra åt oss.
Yancey, jag har förlåtit dig mycket. Mer än jag borde ha förlåtit.
Men om du gör oss besvikna igen, då orkar jag inte längre.
Jag orkar inte. Kan du inte göra det för din son, är du egoistisk.
-Måste du bara tänka på dig själv? -Säg inte så, Sabra.
Försvinn ur min åsyn!
Jag vill aldrig mer se dig!
-Åtta våningar? -Jag vet vad jag gör.
Vi behöver det. Vi kommer att behöva det.
200 000 dollar? Det är mycket pengar, Sabra.
Bygg ett litet hus om du vill. Men det är mycket pengar.
Har jag inte alltid betalat tillbaka?
Då gällde det 500, 600 dollar. Men 200 000 dollar...
Vad kan du lämna för säkerhet?
Tack för maten, Sabra. Förlåt att jag måste rusa iväg.
Men affärer går före nöjen.
Hör på den gamle idioten. Affärer? Det är bara struntprat.
-Vår andra barndom. -Kanske för dig.
Jag saknar Yancey, den rackaren.
-Minns du när han lät oss åka med? -Nu går vi.
Vi ses om ett par månader, när vi kommer hem från Paris.
-Trevlig resa. -Var rädd om dig.
Hej, min gosse. - Hej, Ruby.
Hej, mamma.
Varför ringde du inte och sa att du inte kom till middagen?
Du visste att vi hade gäster. Det är inte vidare artigt.
-Mamma... -Nå?
Ruby och jag har gift oss. Vi borde ha berättat det förut.
Men jag visste hur du skulle reagera.
Jaha...
Vad ska jag göra nu?
Ska jag kyssa dig och säga hur lycklig jag är?
Nej.
Vi ger oss av i kväll. Jag har fått jobb i Oregon.
Mamma...
Vi ville ta farväl av dig.
Det hade ni inte behövt göra.
Vi har inget att prata om.
Du får gärna kasta bort ditt liv.
Som far din gjorde. Vill du åka? Åk då.
-Vad gör du här så här dags? -Vi har letat överallt efter dig.
Jag vill ha något speciellt till jubileumsnumret.
Jag har bara en tom förstasida.
Det här är Jacob Krubechoff, den berömde bildhuggaren.
-Det är en stor ära. -Han är den bäste.
Hans statyer kostar en halv miljon. Han jobbar inte ens för en kvarts.
Mina verk imponerar inte hälften så mycket som mitt pris.
Du vet att jag bygger ett universitet.
Med alla barn är det billigare att bygga ett än att skicka iväg dem.
Jag anlitade Krubechoff för att göra en staty till minne av pionjären.
Vi i kommittén började prata och vi beslutade-
-att ingen stod för pionjärandan som du.
Vi tänkte att du kunde posera och allt... - Inte sant, Sol?
Jo. - Kanske du och en liten pojke i en täckt vagn.
Ni är helt från vettet.
Jag har inte bestämt vad som bäst representerar pionjärandan.
Jag vore tacksam om ni ville prata med mig.
De har gett er fel uppfattning.
Jag satt och tänkte på att inget har blivit som jag trodde.
Min son... Titta, det där är min son.
Han rymde för att gifta sig och vill inte ens bo i samma delstat som jag.
Han skriver inte ens till mig.
Det här är min make. Han rymde också.
-Han har varit borta i tio år. -Och tidningen?
Vad är väl tidningen?
Jag har gjort den större, mer högljudd och mer lönsam.
Men den saknar Yanceys anda.
Allt det här...
Och ni vill låta mig symbolisera pionjärandan?
Det var snällt av dig, Tom. - Ni förstår väl vad jag menar?
-Vi dricker en kopp kaffe. -Har du ledaren?
Nej, jag har inte ledaren. Jag försöker klämma fram något.
-Snälla, förlåt mig... -Tidningen springer inte sin väg.
-Nu dricker vi en kopp kaffe. -Gå med dem. De har väntat länge.
-Kaffe får oss alla att tänka. -Ni är helt från vettet.
Vet ni vad jag borde trycka i stället för ledaren i morgon?
En underbar kvinna sa det en gång. Minns ni henne? Hon hette Pegler.
Hon sa det när hennes make dött i kapplöpningen.
"Det är inte värt det," sa hon. "Jag är kvinna, var är mina barn?"
"Jag är kvinna, var är min man?"
"Det är inte värt det," sa hon. Jag börjar tro att hon hade...
Grattis, mamma.
Grattis.
Två av gästerna är tyvärr lite sömniga.
-Tog ni med barnen? -Ja, de är där borta.
Mamma...
Jag sa åt dig att hålla ut. Kommer du ihåg den dagen?
Hon ville ge upp och jag sa åt henne att hålla ut.
-Och hon har gjort något. -Du sa...
Ett tal!
-Ett tal! -Du får hålla tal, Tom.
Jag känner mig som en bluff här.
Utan människor som mrs Pegler-
-hade Oklahoma Wigwam inte funnits.
Och Jesse, som fick igång oss. Och Sol, som höll igång oss-
-både andligen och ekonomiskt.
Och mest av allt... Ni sökte efter pionjärandan.
Hans ande finns här i kväll.
Gud vet var han själv är. Ni vet alla vem jag menar.
Det är lätt att klamra sig fast vid något som någon annan skapat.
Det är allt jag har gjort. För att överleva.
Men ledarna, de äkta pionjärerna, är sällsynta och svåra att hitta.
Ibland ännu svårare att förstå.
Och de uppskattas nästan aldrig förrän det är för sent.
Men en sådan man var min make. Nej, inte "var", utan är.
Varje gång jag hör ett plötsligt ljud håller jag andan-
-och väntar på att min Yancey ska rusa in och lyfta upp mig...
...och sedan fortsätta samtalet där han slutade det för tio år sen.
Hoppas han fortfarande kan lyfta mig, så tung jag har blivit.
KRIGSFÖRKLARING
STORBRITANNIEN MED I KRIGET
.Älskade Sabra. Jag kan höra dig. .anklaga mig för att jaga spänning..
.Jag vet att Amerika .snart deltar i kriget.
.Jag var tvungen att gå ut i det nu. .Fråga inte varför.
.Någon måste ju. I elva år har jag försökt skriva till dig.
.När jag tänker på allt du gett mig, .och på hur lite jag gett dig...
.Hur säger man till sin älskade: ."Förlåt att jag älskar dig"?.
Mrs Yancey Cravat, kungl majt. beklagar att det har rapporterats-
-att er make har stupat i strid och skickar därför sitt deltagande.
.-Vi får ha tålamod med varandra. .-Jag älskar dig oerhört mycket.
.Tänk om "han" blir en flicka?.
.-Då skickar Yancey tillbaka henne! -Det hade han säkert gjort.
.Han är en del av historien och kommer att göra oss stolta.
.Runt, runt, runt, runt.
.Jag behöver dig mycket mer än .du behöver mig. Du får hjälpa mig.
Yancey...
Svensk text: Thomas Jansson, IFT